Hallå? Hallå? Hjälp mig!
En man är anmäld saknad. Han har försvunnit spårlöst.
-På en sträcka av 10 meter. -Han brukar inte hålla gylfen stängd.
Det ligger en skadad man på väg 149. GPS-koordinater: 57...
Är det en dator?
Efter ett par dagar med substanserna i blodet finns ingen återvändo.
Skulle jag vara så dum att jag förgiftar en av våra bästa kirurger?
-Är du rädd för din pappa? -Han hotade att döda min mamma.
Han skrev att han skulle döda henne. Att han skulle döda oss.
Vem fick du breven av, Stefan?
För min skull... Ta fast den jäveln.
"Du kallar dig läkare, men du dödar mig. Du vet att jag är sjuk."
"Om jag dör tänker jag ta dig med mig."
Som det ser ut nu kan Jonas Wahl vara nästa offer.
SOS 112, vad har inträffat?
Det ligger en skadad kvinna på Tofta skjutfält.
Koordinater: 57,34,14...
75,0...
Kan du upprepa? Var befinner du dig?
Det ligger en skadad kvinna på Tofta skjutfält.
Kan jag ta ditt namn?
Hallå?
Det är inte viktigt vem jag är.
Det ligger en skadad kvinna på Tofta skjutfält.
Koordinater: 57, 34, 14...
Hallå?
Är det samma substanser som Stefan hade i blodet?
Det går inte att säga. Olika ämnen bryts ner till samma restprodukter.
Och vi vet inte vad som fanns i kropparna innan.
Men de ämnen du ser här är samma.
-Var hon vid medvetande? -Hon svarar bättre på behandling.
Det enda jag kommer ihåg är rummet.
Kallt, mörkt och dragigt.
Vem gör så?
Vi hittade din cykel i en slänt. Kan du komma ihåg något?
Det enda jag vet är att jag skulle till jobbet.
Jag minns inte.
Någon ringde och jag stannade cykeln.
-Jag skulle svara. -Och sedan?
Det var någon bakom...
-Sedan fick jag ett... -Du har ett stick i nacken.
-Det är förmodligen narkos. -Varför det?
-Såg du vem det var? Såg du honom?
Kunde du se?
Vi har hittat hotbrev hemma hos dig. Är det någon du skulle känna igen?
Försök svara... Är det någon du skulle känna igen?
Martina?
Varför har han gjort så här? Varför gör han så mot mig?
Om han nu hatar dem så mycket, varför då hålla dem vid liv?
Ser till att de dör sakta...
-Vem fan har bråttom? -Hur är det?
Jag klarar mig hyfsat, men hur kan ni klara er utan mig?
-Fy fan, Maria! Emils säng? -Vem har du pratat med nu?
-Du är sämre på sånt där än jag. -Är det Erika som har sagt det?
Hånglade ni inte ens? På allvar?
Maria? Vad är det frågan om? Jag undrar på riktigt.
-Vad är det värsta som kan hända? -Att jag blir besviken.
Att han blir besviken. Att vi inte är rätt. Allt det ovanstående.
Vad händer om du inte blir besviken?
Det får du aldrig reda på för att du sumpade det.
Plötsligt en dag går du med en sån här.
Går på toaletten i en påse. Då ångrar man det man inte vågade.
-Du kommer att bli bättre. -Ja, jag.
Men du är oförbätterlig!
Missade ni branden? Säg inte att ni missade branden!
-Ek! För fan! -Vadå? Är det mitt fel?
Hur ska man kunna hålla sig vaken när någon sitter och snarkar bredvid?
Hör ni...
Ivarsson. Han är här.
Du följer med honom.
Där!
Polisen! Stanna!
Stopp!
Aj!
Nästa gång... Prova avskeda dig själv.
Vilken intressant stil du har.
Lite poetisk...
Jag vet inte så mycket om poesi, men är inte det här ett finare sätt-
-att säga: "Jag ska döda dig, din jävel"?
Jag tänker inte säga något mer. Jag har inte dödat någon.
-Det vet ni också. -Nej, det vet vi inte.
Du säger det, men vi vet inte om det är sant.
Jag vet hur ni är. Polisjävlar!
Ni bara väntar på att få slå mig.
"Han hade de blåmärkena när han kom in." Så säger ni.
-Tro inte att jag inte vet. -Har du problem med myndigheterna?
Polisen slår dig, läkarna håller på så där.
Jag förväntar mig ingen empati. Jag är sjuk.
Det har jag papper på. Och de skickar hem mig.
Det är inte samma sak som att de har ihjäl dig.
Jag behöver vård. Tro fan att jag till slut måste skrämma upp dem.
-Vart tar du dem då? -Jag har inte tagit någon.
Jag har varit i Tyskland. Jag köpte öl och kött.
Om det ruttnar i bilen nu så kommer det en räkning.
Jag är oskyldig, men ni har bestämt er.
Men det kommer inte att gå. Jag har vittnen.
Du säger det.
-Finns det någon vi kan ringa? -Jag har kompisar.
-Jag har vänner som var med. -Okej. Vad heter de?
-Ek... Har du sett min penna? -Akta!
Kom igen!
Jag började precis...
Sorry... Jag kan bara be om ursäkt. Jag såg honom inte.
-Jag var ouppmärksam. -Det är tungt för oss alla nu.
-Arvidsson på sjukhuset... -Jag är ledsen.
-Arvidsson är inte anledningen. -Jag vet det också.
Jag tänkte bara ge dig en öppning. Hur tycker du att det fungerar?
Om det hade varit en kiosk eller verkstad hade jag inte sagt något-
-men nu är det inte det.
Det här ska jag inte behöva säga, Sebastian-
-men när vi arbetar måste vi ha hundra procent fokus på det vi gör.
Och inte titta på om hon där borta gav mig en lång blick eller inte...
Du är farlig. För dig själv, Maria och oss omkring dig.
Det ska inte hända igen. Jag lovar.
Nej... Bra.
Integritet, eller hur?
-Va? -Det är därför man älskar henne.
Jag hörde att ni hade tagit fel person.
Vi fick ett tips om att någon hade fått hotbrev.
Martina Wahl hade fått hotbrev.
Jag vet att det är hon.
Får du någon som helst tanke...?
-På vem det skulle kunna vara? -Ja, det skulle väl vara jag då.
Eller Jonas Wahl.
Det gick så fort.
Allt det där som man tänker att man ska göra sedan...
Allt det där som man inte säger.
För att man tänker att man ska ta tag i det sedan.
För att man tror att man har all tid i världen.
Det är tre dagar sedan.
Utan minsta varning...
Och vi som skulle börja om.
Varför hände det här nu?
Varför hände det här oss?
Förlåt.
Det är Maria.
Jag var precis uppe och pratade med honom. Ja, jag är här nu.
Va? Nej, du har fel... Jag pratade med honom...
Va? Nu? Hur vet du det?
Agnes? Är du här?
Är du här, Agnes?
Agnes!
Agnes?
Agnes? Är du här?
Snälla... Släpp mig härifrån.
Snälla...
Snälla! Släpp mig!
Släpp mig! Hallå! Släpp mig!
Dra undan så att jag ser bättre.
Hej...
Strax efter klockan tio drabbades Per Arvidsson av smärtor i mellangärdet.
Han förlorade medvetandet.
Med tanke på de skador han hade är en komplikation inte förvånande.
-Men...? -Han är stabil.
Han ligger nedsövd under observation.
Nu väntar vi på att kunna operera honom igen.
Finns det några prognoser?
Vi ska se vad som orsakat infektionen. Det finns nog rupturer.
Bristningar som vi inte kunde se och då försöker vi åtgärda det.
Vadå försöker?
Han var illa däran när han kom in.
Vi trodde att vi hade löst allt-
-men kroppen är en komplicerad maskin.
Jag kan inte lova något mer än att vi gör allt vi kan.
Ja... Tack.
Okej, allihop... Hur svårt det här än är...
Jag hörde vad som... Jag kanske ska komma tillbaka?
Vi har ett jobb att sköta och inget blir bättre av att vi bara står här.
Det enda vi kan göra är att gå vidare.
Så Maria...
Jonas Wahls dotter Agnes saknas.
Den viktigaste frågan nu är...
Hon är sjutton år. Vad betyder det för hennes kropp?
Det är omöjligt att säga. Kroppsvikt och metabolism...
Om man vill driva dem till gränsen så anpassar man väl doseringen?
-Jag kan inte ge dig något... -Vad kan du ge mig, då?!
Stefan är borta, Martina ligger på intensiven... Hur lång tid har vi?
De här ämnena du pratar om. Kan man spåra dem?
Kan man köpa dem på vilket jävla apotek som helst?
Jag fattar inte! Hur hänger det ihop?
Varför de?
Agnes... Martina... Stefan...
Stefan och Martina arbetade på samma sjukhus. De hänger ihop.
Martina och Agnes - mor och dotter.
Men Stefan och Agnes? Det hör inte ihop på något sätt!
Om de måste höra ihop...
Tänk om Martina är länken? Vi har Jonas och Martina...
Vi kan prata med dem igen. Det kan finnas något de inte tänkt på.
Agnes telefon är fortfarande borta.
Har vi tur så är den där hon är. Om vi bara kan spåra den så...
Du... Jag är ledsen.
Det är okej. Jag vet hur man reagerar...
Det är så svårt när man inte kan göra något.
Vi ska ju igenom våra sorger.
Så är det. Man rår inte för att tålamodet inte räcker till.
Jag menar inte att spä på, men jag vet hur det känns.
-Hur är det? -Skit! Skit är det.
Det sitter en där inne som behöver dig.
Jag tror faktiskt att jag behöver honom också.
Man tror att det ska hända någon annan, inte en själv.
-Vad ska vi göra? -Det finns inget vi kan göra.
Det här handlar inte om oss. Det är inte vi som har det värst.
Jag vet, men man glömmer... Det är så jävla jobbigt!
Vadå?
Det handlar inte om mig.
Ramona... Hon sa: "Varför händer det här mig?"
Tänk om det är det!
Det har inte med Stefan att göra.
-Det är de anhöriga? -Det är så det känns.
"Varför drabbar det här oss?" Nu är det vi som står här.
Tänk om det var det Philipsson menade.
-För Stefan fanns alla resurser. -Skulle det handla om pengar?
Jag vet inte. Det viktiga kanske inte är offren.
Meningen kanske är att de som ska lida är de anhöriga.
Jonas och Ramona.
Det låter inte klokt.
Skulle någon hämnas på ett beslut vi har fattat i styrelsen?
-För att någon har avlidit? -Finns det sådana fall?
Naturligtvis. En del av vårt arbete är att hushålla med pengarna.
-Skära ned? -Nej, ta ansvar för ekonomin.
Oavsett pris? Även om folk avlider?
Tänk omvänt. Man kan lägga pengarna på någon som har bättre chanser.
Vad skulle din man ha sagt?
Jag vill inte fatta de här besluten.
Jag blev läkare för att rädda människor. Så är det fortfarande.
-Jag vill inte välja, men jag måste. -Hur många kan hata dig för det?
Det är säkert jättemånga. Jonas och jag är bra på det vi gör.
Kan vi ta in extrapersonal gör vi det, men om det fattas pengar...
Några våningar upp ligger en av mina bästa vänner-
-just nu och väntar på operation. Man väntar och väntar. Varför är det så?
Han ska opereras så fort det går. Är det för kassans bästa?
Jag garanterar att vi prioriterar din kollega.
Över vem? Vem avgör det?
Vi är inte Gud. Vi är ett sjukhus. Vi kan bara göra vårt bästa.
Gör ni det?
Min man är död. Gör ni?
-Hallå? Agnes? -Hjälp mig...
Hon är inlåst i ett rum. Hon tror att det är en kvarn.
En väderkvarn! Hon har snart slut på batteri. Vi får försöka triangulera.
Jag säger till Ling.
Maria Wern här. Kan du ge mig en uppskattning?
Sjutton år, vältränad... Hur lång tid har vi?
Allt beror på metabolismen...
-När är det för sent? -Vad är det som har hänt?
Hon ringde. Hon är vaken och inlåst i en kvarn.
-Hallå? -Har hon droppet kvar?
Om hon har det är det för sent imorgon bitti.
Mobilen är av. Antingen dog den eller så blev hon upptäckt.
-Kan man triangulera i efterhand? -Nej.
-Samtalet kopplades via samma mast. -Norra Gotland.
Jag har kollat upp kvarnar i området.
-Vad gör vi? -Jag vet inte.
Kan vi korsköra registret? Kan vi se om någon har mark?
En anhörig med mark med en kvarn. För fan!
Hon ligger ju någonstans! Vi vet inte hur lång tid vi har!
-Det är tungt för oss alla. -Jag vet.
Ja, jag är kvar.
Om det blir operation under natten-
-kan du ringa tillbaka då?
Bra... Tack och hej.
Maria! Har du tid två sekunder?
Anne Lans... 551011...
För fem år sedan råkade hon ut för en bilolycka.
En frontalkrock. Hon genomgick en rad komplicerade operationer.
I samband med det fick hon en hjärnskada.
Ursäkta, vi satt och...
Jag har gått igenom sjukjournaler och jämfört med fastighetskartor.
Jag har använt lite fantasi och jag hittade henne.
Ägare till fastigheten Fors Jaul 1:16.
Där står det en kvarn.
Sjukhuset var underbemannat.
Styrelsen, alltså Ramona och Jonas, gjorde en egen Lex Maria-anmälan-
-men sjukhuset friades från ansvar. Anne Lans bor på ett vårdhem.
Hon äter inte, sover inte och kan inte gå.
Jag ringde dit och hennes fästman besöker henne varje dag.
Han ger henne mat och sjunger, fram tills för tre veckor sedan.
Då fick hon ett anfall. Hon är helt borta och kommer inte tillbaka.
-Fästmannen är förkrossad. -Vet vi vem han är?
En giftexpert som sa: "För att göra det här måste man vara expert."
Han berättade ju för mig!
Han ville att jag skulle räkna ut det!
Han måste ha älskat att vi kallade in honom som expert!
Släpp mig!
Är det den?
Det är tomt.
Snälla...
Förlåt, min älskling, men jag tror att det här blir bättre för oss båda.
Snart ses vi, min älskling...
Snart...
Maria?
Jo...
Det är en sak som jag tror att vi måste prata om.
Nu vet jag inte om jag ska säga det här som din chef eller som din vän.
Säga vad?
Jag hade ett samtal med Sebastian.
Ja, det är Ek. Var? Vi är på väg.
Allihop! De vet var han är! Han kör söderut på 104:an.
Kom inte hit!
Var är hon?
-Var är hon? -Det spelar ingen roll.
-Allt är över ändå. -Det behöver inte vara det.
Du har fått säga det du ville.
Jonas och Ramona har också förstått.
Agnes är bara sjutton år. Hon har inget med det här att göra.
-Snälla, hon har inte förtjänat... -Hade Anne det?
Ingen brydde sig om henne!
Jag vet vad du har gått igenom, men straffa inte fel person.
Snälla, ge oss Agnes. Säg var hon är.
Vi var i Annes kvarn, men det var fel.
Jag älskade Anne. Jag älskade henne!
Vi planerade allt. Var vi skulle bo... Precis allt!
Och sedan...
Det kom en lastbil.
En enda lastbil och sedan var det över.
För att de inte hade personal nog att vaka över henne!
-De hade inte personal! -Rune...
En enda semester var vad vi fick.
I en ödekvarn väster om Väskinde.
Väskinde! Var, Rune?
Nej, nej!
Sluta!
Lugn!
Väskinde!
Låt mig dö...
Men hann ni?
Det är bra...
Jag pratade med Hartman.
Jag tror inte att jag fattar riktigt...
Du trivs ju här.
Va?
Jag vet att jag är svår... Eller...
-Komplicerad. -Ja, det är du.
Jag kan inte ändra på det.
Det var en bisats bara...
Det var nog det ärligaste du har sagt till mig.
-"Jag vill känna." -Det var inte så jag menade.
Jag förstår. Det tog ett tag att fatta, men jag förstår nu.
Det kanske är jag som är för ung och omogen...
Det kanske är mig det är fel på.
Men jag är tillräckligt gammal för att-
-veta när det är dags att dra sig ur.
Det här är ju helt fel!
Jag...
Stockholm, alltså?
-Det finns en tjänst till mig där. -När?
Jag vet inte hur gången går. Snart.
Vi kommer att sakna dig.
-"Vi"? -Han kom precis ut från operationen.
Kom!
Textning: Tove Gustafsson www.sdimedia.com